Kiitän henkiä, että ne jälleen säästivät meidät.
Ojennan tämän miekan eläviltä -
kuolleille -
ja tuleville polville.
Älä pelkää.
En tee sinulle pahaa.
Tule.
Tule lähemmäs.
Sinähän tunnet minut.
Mitä nyt?
Luulitko minun kuolleen?
Suuret soturit eivät koskaan kuole.
Tule.
Tule kanssani.
Näytän sinulle, minkälaista oli olla elossa.
Näytän sinulle, miten elimme suuruuden aikoina -
ja miten minusta tuli se kuka olen. Britannian soturikuningatar.
Olin naimisissa suuren soturikuningas Prasutagusin kanssa.
Meillä oli kaksi hienoa tytärtä.
Isolda, kaunis, lempeä kuin peura.
Ja Siora, kiihkeä kuin villikissa.
Dervalloc! Dervalloc!
Olimme juuri loistokkaasti kukistaneet kaikki vihollisemme.
Prasutagus!
Jumalat olivat säilyttäneet esi-isiemme maan -
jonka lapsemme meiltä perisivät.
Tunsi suurta ylpeyttä ja rakkautta kansaani -
tyttäriäni -
ja miestäni, soturikuningasta, kohtaan.
Sitten tulivat roomalaiset.
Seis!
Katsokaa.
Ne ovat kuin villejä koiria. -Kelttiläisiä.
Taistelevat keskenään, kun muita ei ole.
Kesytämme kyllä heidät niin kuin kesytimme gallialaiset.
Jollakin tavoin heitä pitää kyllä ihailla.
Eläiminä, tarkoitan.
Palaatte varmaan mieluusti kotiin.
En lähde minnekään. Asettaudun tänne.
Täällä saa tilan ja orjia, jotka työstävät maata.
Se on tulevaisuutta.
Järjestäytykää!
Taas noita lapsia.
Haluamme luoda kumppanuuden.
Lyöttäydymme yhteen ja nujerramme muut kansat -
ja Prasutagusin valtakunta saa kasvaa ilman roiskuvaa verta.
Jospa tapamme roomalaiset nyt -
ja lähetämme kotiin pieninä palasina.
Hiljaa.
Dervalloc, en siedä vieraitamme uhattavan ja loukattavan.
Tämä on runoilijakansaa.
Kun Dervalloc puhuu tappamisesta -
hän tarkoittaa, että kumoamme väitteenne.
Kun hän sanoo, että teidät lähetetään kotiin palasina -
se on vain harmitonta puhetta.
Mutta täällä on ollut mellakoita.
Roomalaisia on pidetty kauhun vallassa.
Mitään sopimusta ei ole. Me vain puolustamme kotiamme.
Connach ja Siora, tulkaa.
Mistä sait tuon? -Löysin sen metsästä.
Sotilaidenne pitäisi valvoa paremmin omaisuuttaan.
Jos kuvittelette keisarimme sietävän enempää...
Catus! Kiitos.
Olet oikeassa, tyttöseni.
Voimmeko puhua hetken rauhassa?
Älä sano sanaakaan.
Haluan puhua suoraan.
Emme neuvottele muiden kanssa. Haluamme sopimuksen teidän kanssa.
Jos se ei onnistu, aiomme sopia jonkin muun kansan kanssa.
Olisin siitä kovin pahoillani -
mutta en niin paljon kuin te olisitte.
Sanon teille suoraan -
että jos kieltäydytte yhteistyöstä, kutsumme vihollisenne -
ja tuhoamme kansanne täysin.
Helpommin sanottu kuin tehty. -Niin varmasti.
Valtavasti menetettyä aikaa, rahaa, puhumattakaan ihmishengistä.
Mutta emme varmastikaan päädy sellaiseen.
Tässä taisi olla kaikki. Kiitokset teille.
Kiitos ihastuttavalle vaimollenne upeasta vieraanvaraisuudesta.
Mitä sanot? Olisiko pitänyt antaa Dervallocin tappaa heidät?
Ei, he olivat vieraitamme.
Annoit minulle sanasi.
Ehkä rauha on paras ratkaisu, jos he tarjoavat meille suojeluaan.
Heiltähän meidän pitää suojautua.
En halua heitä mailleni sen enempää kuin Magior ja Dervalloc.
Lähetä heille siis sana huomenna.
Kerro, että osaamme taistella maamme puolesta.
He tietävät että osaamme taistella. Sota meitä vastaan ei kannata.
Sopivat sitten Briganten tai Brannovicin kanssa.
Sopikoot. Olemme ennenkin kukistaneet heidät.
Mutta kaikkia yhdessä ja roomalaiset heidän rinnallaan.
Sitten voittomme on entistäkin loistokkaampi.
Jos kuolemme, kuolemme loistokkaasti.
Monestiko olet sanonut nuo sanat ennen taistoon lähtöä?
Kuolema ei ole loistokasta.
Olen kohdannut sen liian usein uskoakseni enää.
Olen saanut tarpeekseni.
Joka ilta, kun suljen silmäni, näen heidät silmissäni.
Miehet, joita olen rakastanut. Kidutettuina, teurastettuina.
Vico, Taruco, Dessillus, Connach.
Lapsia on lävistetty. Kuulen heidän huutonsa, Boudica.
Niin.
Mutta olemme kostaneet heidän kuolemansa.
En jaksa enää tappamista.
En halua.
En voi enää mennä sotaan.
Tule, tule nyt levolle.
Tule.
Olet suurin kaikista soturikuninkaista.
Olet urhein kaikista.
Mitä ikinä päätätkin, teet varmasti oikein.
Teemme sopimuksesta totta, lupaan sen.
Magior. Mitä haluat?
Entä sinä? Ja paljonko haluat?
Mitä tarkoitat? -Tiedät kyllä.
Kuningas on kadottanut taistelutahtonsa.
Muuten hän ei olisi tehnyt sopimusta roomalaisten kanssa.
Se on vastoin kaikkea sitä, mitä edustamme.
Maamme janoaa verta.
Uhrauksen verta. Taistelun verta.
Miksi kerrot tämän minulle? Prasutagus on kuningas, en minä.
Miten hän sai kruununsa? Hän otti sen.
Kuten kaikki kuninkaamme. Taisteli oikean taistelun.
Ja nyt tarvitaan uusi soturi.
Hän on pelastanut henkeni. Ei kerran, vaan lukuisia kertoja.
En nosta miekkaani häntä kohti. -Ajattele mitä voittaisimme.
Ja kenet voittaisimme.
Olen nähnyt, miten katsot häntä.
Ja jumalat näkevät kaiken.
Saat Boudican itsellesi.
Saat hänet. Näin on ennustettu.
Kuka siellä?
Astu esiin.
Dervalloc.
Mitä teet täällä?
Olemme sotureita. Meidän pitäisi sotia roomalaisia vastaan -
eikä antaa heidän kohdella itseämme kuin karjaa.
Sinäkään et luota sopimukseen. -Älä ole siitä varma.
Luuletko, että kuninkaaksi pääsee miekkaa heiluttamalla?
Sekä rauhassa että sodassa vaaditaan taitoja. Miehelläni on nuo taidot.
Roomalaisten kanssa ei tule rauhaa. -Epäiletkö hänen arvostelukykyään?
Tehtäväsi on varmistaa, että sopimus pitää.
Nuolemalla roomalaisten takamusta?
Olen soturi, ettekä te tarvitse enää sotureita.
Arvon kuningas.
Pyydän siunaustanne, että voin jättää tämän maan.
Jättää maan? -Minne muka menisit?
Galliassa kuulemma taistellaan.
Olet jo saanut täällä oppisi. -On aika oppia lisää.
Siispä mene.
Jäämme kaipaamaan sinua, Dervalloc.
Jos sopimusta ei noudateta, minua ei tarvitse kutsua.
Palaan pyytämättäkin.
Valmistautukaa vastaanottamaan -
Tiberius Claudius Germanicus, Rooman keisari.
Jatkakaa.
Istuminen vain jäykistää.
Kaikki hyvin, Catus.
Kaikki hyvin.
Tuoko on heidän keisarinsa? Muistuttaa aivan peltohiirtä.
Kaipa se kävelemisen voittaa.
Teidän pitäisi polvistua. Keisari on jumalallinen.
Käytännössä hän on jumala. -Emme polvistu muiden jumalille.
Aivan, miksi niin tekisitte?
Saanen tarttua käteenne.
On suuri kunnia tavata teidät.
Ja kuningattarenne.
Oli hyvin kilttiä että...
Sallitte meidän tulla.
Halusin tulla henkilökohtaisesti. Olen kuullut niin paljon...
Urhoollisuudestanne.
Viisaudestanne, kyvystänne johtaa ja sen sellaista.
Mutta on sääli olla jatkuvasti sodassa, vai kuinka?
Nyt taisin loukata teitä.
Koko kulttuurinnehan perustuu sotaihanteisiin.
Onko täällä aina näin viileä?
Älkää koskettako keisaria.
Älähän ole naurettava, Catus. Kiitos, ystäväni.
Lahja kansaltamme.
Paljon kiitoksia. Se on todella hieno.
Kiintoisa tuoksu.
Suden nahkaa. Antaa voimaa kantajalleen.
Voimaa kantajalleen.
Sehän olisi hienoa, jos...
Voisimmeko mennä sisälle?
Ilman muuta. -Kiitos, rouva kallis.
Minusta olisi tärkeää, että kuuntelisimme toisiamme.
Ottaisimme selvää mitä tunnemme, miten voimme auttaa toisiamme.
Tiedän kyllä, että te ette vielä luota meihin, mutta varmasti -
myöhemmin luotatte.
Severus ja Catus hoitavat kaikki käytännön seikat.
Itse näen kaiken laajemmin -
ja niin varmasti tekin.
Mikä on näkemyksenne avioliitosta lähisukulaisten kesken?
Siitä voi sanoa paljonkin.
Se vahvistaa sukua -
ja lujittaa ystävyyssuhteita.
Teillä on paljon hienoja naisia.
Älkää nyt loukkaantuko, tarkoitin sitä kohteliaisuutena.
Toivoisin kovasti meidän voivan olla ystäviä.
Sinun ei pitäisi olla täällä.
Jos äitini tietäisi... -Älä pelkää.
Kansojemme pitäisi olla ystäviä.
Se on keisarimme tahto.
Ehkä meidän sitten pitäisi.
Onko totta, että jumalanne asuvat täällä usvassa, veden reunalla?
Kyllä, se on totta. Ne katsovat meitä nyt.
Haluavatko ne meidän olevan ystäviä?
En tiedä. -Ne näkevät, ettemme halua pahaa.
Sainpas sinut!
Isolda!
Rauhoitu, Catus. Emme kaipaa tänään mielipidettäsi.
Senaattorit eivät aavistakaan, kuka olet.
Saavat kyllä tietää. -Siitä minäkin olen varma, Catus.
Nero! Vihdoin. Setäsi on jo odottanut sinua. Missä olit?
Tai emme haluakaan tietää.
Suutele äitiäsi.
Katso häntä. Mikä hän kuvittelee olevansa?
Tervehdys, setä hyvä. -Nero, poikaseni.
Te haisette.
Niinkin voi tietysti sanoa.
Miten matka Britanniaan sujui? Toitteko hyviä orjia?
En, vielä ei ole sen aika.
En halunnut keskustella asiasta. Viehättävää, mutta herkkää väkeä.
Se kansahan on valloitettu. Voimme tehdä heille mitä haluamme.
Tässä on koko asian ydin.
Sopimuksen mukaan taistelu ei ole tarpeen heidän valloittamisekseen.
Taistelu voisi sitä paitsi osoittautua hankalaksi.
Antakaa minun matkata sinne. Minä kyllä näytän heille.
En usko, että olet vielä valmis provinssin johtamiseen, Nero.
Ja olet meille kallisarvoinen.
Tarvitsemme sinua täällä.
Catus Decianus.
Olet nuori -
mutta olet oppinut paljon Severukselta.
Aiomme tehdä sinusta Britannian veroasiamiehen.
Jos kykenet osoittamaan Severuksen kaltaista lujuutta -
tahdikkuutta ja tenhoa -
niin kaikki menee hyvin.
Keisarini.
Epäoikeudenmukaista!
Hän on poissa tolaltaan.
Sitä hän on aina. -Se kuuluu tuohon ikään.
Minä puhun hänen kanssaan.
Joka kerta käy näin.
"Et ole vielä valmis, Nero rakas."
Se spastinen vanha narri!
Kauanko minun on odotettava?
Olet aivan oikeassa. Hän on aivan toivoton.
Tule, käyhän makuulle. Tule hieman lepäämään.
Olen liian vihainen levätäkseni!
Raivosi on ihastuttavaa.
Tule tänne. Tämä saa sinut rauhoittumaan.
Kas noin.
Taivaan vallat!
Hän on täysi tollo.
Hän häviää koko imperiumin. Niin tapahtuu varmasti.
Meidän pitäisi ristiinnaulita niistä muutama esimerkiksi.
Voisin ristiinnaulita hänet.
Se nyt olisi hieman...
Olet todellakin poissa tolaltasi!
Milloin minusta tulee keisari?
Rauhoitu, kultaseni.
Äiti ajattelee.
Talorcan tuo hopeaa ja viljaa.
Hienoa. Seuraava.
Viljanne säilyy paljon paremmin meidän viljavarastoissamme -
ja otatte sieltä mitä tarvitsette. Tämä tarkoittaa mittavia etuja.
Pyydätte liian paljon.
Borus tuo keisarille turkiksia.
Tiedätte kyllä, että hallintokulumme ovat kohtuulliset -
kun ajatellaan kaikkia etuja.
Durio tuo viljaa.
Se ei riitä.
Brin tuo hopeaa.
Mitä nyt? -Tämä on meille häpeällistä.
Jumalamme järkyttyvät. -Älä halveksu kuninkaasi päätöstä.
Olen syvästi uskollinen, sinunkin on oltava. Muista se.
Asia selvä. Missä vapaaehtoiset ovat?
Mitkä vapaaehtoiset?
Vierastyöläiset ottavat osaa lukuisiin hankkeisiimme Roomassa.
Emme sopineet sellaisesta. Emme lähetä teille orjia.
Vaimonne on käsittänyt väärin. Naiset eivät aina ymmärrä.
Emme puhu nyt orjista.
Annamme nuorille miehille ja naisille hienon tilaisuuden -
matkustaa ja maistaa elämää imperiumimme sydämessä.
Saisivat mahdollisuuden kaivaa ojianne -
palvella ilotaloissanne ja kuolla areenoillanne.
Tavatonta liioittelua.
Ja kumpi täällä päättää, Prasutagus vai kuningatar?
Emme lähetä orjia.
Ette taida nyt ymmärtää. Tästä ei voi neuvotella.
Tarvitsemme vapaaehtoisia.
Annamme olla tämän kerran -
mutta ensi kvartaalina annatte heidät tai otamme itse.
Tällä kertaa varastamme.
Jos teidän on taisteltava, sitten surmaatte heidät.
Palatkaa paikoillenne.
Hyödyttömät!
Onko tämä Connachin tekoja? Missä hän on? Minulla on asiaa.
Hän ei tule. Sanoo, että hän on nyt kuningas, etkä sinä.
Taistele omaa tytärtäsi vastaan. Pelkäät roomalaisia.
Ei!
Et saa ikinä puhua isällesi noin. Kumarra hänelle.
Kumarru hänen eteensä.
Mene.
Mitä nyt? -Etsi Connach ja rankaise häntä.
Pyydä roomalaisilta anteeksi.
Miten pitkälle tämä menee?
Roomalaiset ottavat ja ottavat, ahmivat meidät kitaansa.
Etkö ymmärrä, että...
Prasutagus?
Hae Magior! Nopeasti!
Kuka Prasutagus luulee olevansa? Ei anna orjia ja taistelee vastaan.
Catusin pitäisi ristiinnaulita hänet ja se rääväsuinen kuningatar.
Prasutagus tekee parhaansa tässä pulmallisessa tilanteessa.
Hän saattaa meidät naurunalaiseksi.
Emme voi olettaa...
Aina sattuu onnettomuuksia.
Ne ovat osa rauhanprosessia.
Älä uuvuta itseäsi. Juo tämä. Olen sekoittanut sen itse.
Tämäpä ystävällistä, Agrippina.
Enpä tiedä...
Maistuu hieman oudolta.
On kuin tunto olisi tiessään.
Puhuimme Britanniasta, setä.
Niinpä teimme.
Anna minun viedä sinne sotilaita.
Raaka voima on ainoa asia, jota ne villi-ihmiset ymmärtävät.
Ei, sinun pitää ymmärtää -
että tällainen vie aikaa.
Siinä kaikki?
Niinkö vastaat hirmutekoihin? Onpa kunnioitusta herättävää.
Mitä nyt?
Mitä te tuijotatte?
Nero.
Luulen, että hän on kuollut.
Nopeasti.
Magior on täällä, rakkaani.
Hän ei kuule sinua.
Herääkö hän tuolla henkiin? -Se palauttaa johtajamme voimat.
Antakaa minun tulla lähemmäs.
Tässä, ylhäinen kuningas.
Rakkaani...
Nyt hän näkee isänsä.
Ja isänsä isän.
Ja kaikki esi-isänsä.
Nyt hän siirtyy heidän ikuisiin pitoihinsa.
Sinä sait tämän aikaan.
Jumalten aikaansaannosta.
Voima piti siirtää sille, joka kykenee sitä parhaiten käyttämään.
Hän oli suuri ihminen. Olkaa ylpeä hänestä.
Äiti, he rakastavat minua.
Kansan rakkautta ei vain koskaan saa tarpeeksi.
Ja tiedätkö mitä?
Se on miltei parempaa kuin äidin rakkaus.
Prasutagus on kuollut.
Kuollut? Kannibaalikuningas.
Tämä helpottaa asioita hieman.
Jopa Catus saattaa kyetä käsittelemään naista.
Nainen on terävämpi kuin miehensä. -Jumalan tähden.
Mehän puhumme naisista. Veteliä ja typeriä.
Kyllä äiti, poikkeuksia on.
Boudica ja hänen pappinsa saattavat aiheuttaa ongelmia.
Niin, pappeja, druideja.
Niin kutsuttu luonnon uskonto. Kieroutunut ja hullu.
Ja tiedätkö mitä? Ovat pahempia kuin kristityt.
Meidän pitäisi matkata sinne ja tappaa heistä jok'ikinen.
Siellä on pakko olla joitakin kunnollisia kelttejä -
jotka ymmärtävät mikä on heidän parhaakseen.
Imperiumin suuruuden tukeminen.
Ja vaurautemme jakaminen.
Laitetaan heidät rakentamaan temppeli -
jossa he voivat palvoa keisariansa.
Loistava idea, teidän ylhäisyytenne.
Nero, kultaseni. Et ole vielä jumala.
Anna heidän rakentaa temppeli Claudius-setäsi kunniaksi.
Claudius-sedän?
En jaksa enää kuunnella, miten suuri poliitikko hän oli.
Hän oli heikko! Hänen takiansa olemme ongelmien keskellä!
Ehkä loistava temppeli -
voitaisiin tilapäisesti osoittaa Claudiuksen nimiin.
Ja kun jumaluutesi nousee esiin, jos niin voi sanoa -
voidaan temppeli omistaa uudelleen Nero-jumalalle.
Suurelle Nero-jumalalle.
Keisareista suurimmalle.
Täsmällisesti ilmaistu.
Hyvä on sitten.
Mutta he eivät saa luulla, etteivät asiat muutu.
Tämä imperiumi on nyt uuden johdon käsissä.
Lupaan sinulle, että tyttäresi pelastetaan -
ja että Catus saa maksaa näistä rikoksista.
Menen henkilökohtaisesti roomalaisten luo tyttärieni kanssa -
ja oikeus toteutuu.
Toivotamme Icenien Boudican ja hänen tyttärensä tervetulleiksi.
Teillä oli jotakin sanottavaa. Puhukaa lyhyesti.
Tiedätte miksi olemme täällä. Vaadimme, että palautatte ne tytöt.
Sopimuksessa ei puhuttu orjista, ja silti miehenne hakivat tyttömme.
Minkälainen johtaja sallii sellaisen rikoksen tapahtuvan?
Haluan miehiä rangaistavan -
ja haluan tytöt takaisin koskemattomina.
Millä käskyvallalla puhutte täällä, nainen?
Icenien kuningattarena, Prasutagusin kruunun perijänä.
Oletteko lukenut hänen testamenttinsa?
Ette. Niin arvelinkin.
Näyttäkää se hänelle.
Mitä tämä tarkoittaa? -Ai niin, ette osaa lukea.
Esitän sen teille lyhyesti. -Näytä sitä minulle.
"Minä, Prasutagus, täysissä sielun ja järjen voimissa, jne." -
"luovutan puolet valtakunnastani perheelleni" -
"ja toisen puolen Rooman keisarille."
Pysyttekö perässä?
Tai ehkä rakkaanne auttaa teitä vaikeissa kohdissa?
Pystytkö lukemaan sen? -Pystyn.
Siinä lukee kuten hän sanoi.
Mieheni ei olisi koskaan tehnyt tuollaista sopimusta.
Kuningattarena minä määrään mitä maalleni tapahtuu.
Enpä usko. Ette enää.
Sitten sopimus raukeaa. Palatkaa kotiin, jonne kuulutte.
Ennen kuin katkaisen päänne...
Teidän asemassanne ei kannattaisi esittää uhkauksia.
Osasin ennustaa, mihin keskustelumme johtaisi.
Viekää heidät ulos. -Nyt kuuntelette minua!
Vaientakaa hänet.
Antakaa hänen olla!
On tärkeää, että saan täyden huomionne.
Keisari on ollut kärsivällinen -
mutta hänen kärsivällisyyttään on uhmattu.
Ette ole valvoneet tilannetta.
Nyt saatte kokea, mitä on olla alistettu kansa.
Noudattakaa Rooman lakeja, niin voitte nauttia eduista.
Jos uhmaatte, niin myrsky alkaa.
Ymmärtäkää, että olette arvottomia. Voimme tehdä teille mitä haluamme.
Jotta asia tulisi täysin selväksi -
käytän esimerkkinä eräitä toimia.
Ruoskikaa äiti -
ja raiskatkaa tyttäret.
Ei! Ei!
Ole kärsivällinen, Didius. Odota omaa vuoroasi.
Ovatko he sidotut? Aloittakaa.
Äiti... äiti...
Nouse ylös.
Nouse pystyyn.
Urhea tyttöni.
Kyllä sinä pystyt.
Pystyt nousemaan ylös.
Pystyt kyllä.
Saat näyttää heille.
Saat näyttää minulle. Pystyt kyllä.
Näytä minulle.
Urhea tyttäreni.
Rohkea tyttäreni.
He eivät voi tehdä mitään satuttaakseen meitä. Ei mitään.
Nouse seisomaan.
Ei kyyneliä.
Ei kyyneliä!
Olette soturityttäriäni!
Ei kyyneliä!
Ei häpeää!
Nyt kävelemme kotiin.
Boudica.
Vie tämä viesti kansallesi:
Kukaan ei jää rankaisematta, jos uhmaa Rooman tahtoa.
Sopimus on rauennut.
Sanoivat meitä alistetuksi kansaksi.
Emme ole minkään arvoisia. Tekevät meille mitä tahtovat.
He tappoivat soturini.
He raiskasivat tyttäreni.
Ja niin tekemällä he sinetöivät oman kohtalonsa.
Kyllä.
Kyllä!
Poistan vihollisen siemenet tyttäresi vatsasta.
Poistan tunkeutujan siemenet tyttäresi vatsasta.
Hänen nimensä on Boudica, Britannian kuningatar!
Toivotamme Brannovicin ja Segusianin johtajat tervetulleiksi.
Mitä haluatte? -Haluamme auttaa teitä.
Meidän suojeluksessamme roomalaiset eivät enää satuta teitä.
Taistelemme täällä omat taistelumme, Arcon.
Mutta jos haluat auttaa meitä, voitte taistella alaisuudessani.
Naisen alaisuudessako?
Enpä usko.
Katsokaa mitä teemme roomalaisille. Ehkä tulette toisiin ajatuksiin.
Poistukaa kylästäni.
Kuten haluatte.
Voitte muuttaa mieltänne myöhemmin.
Tarjouksemme jää voimaan, Boudica.
Niin pysyy minunkin!
Haaskalinnut. Kerään heidän luunsa ennen kuin he minun.
Johdat heidät taisteluun ennen tämän vuoden loppua.
Hyvä.
Mitä ajattelet?
Hevonen on liian hyvä hänen kaltaisilleen. Se takavarikoidaan.
Arveletko, että hän voisi kuolla vastustaessaan takavarikointia?
Niin usein tapahtuu. -Heitämme sitten hevosesta arpaa.
Kuka olet?
Pysähdy ja tule alas.
Kuuroko olet vai mitä?
Tämä on meidän maamme, ei teidän.
Dervalloc?
Arvelin, että teillä voisi olla minulle töitä.
Onpa hyvinkin.
Toin pari hevosta mukanani. Niitä ei voi koskaan olla liikaa.
Kiitos.
Voit taas surmata roomalaisia. -Sepä mukavaa.
Aloitin työt jo matkalla tänne.
Otamme parhaimmat ja nopeimmat. Yllätämme roomalaiset.
Mutta Catus Decianus saa katsoa minua silmiin, kun tapamme hänet.
Se voidaan varmasti järjestää.
Hyvä.
Prasutagus oli suuri kuningas. Suurin tapaamani taistelija.
Niin oli.
Ja rakastin häntä koko hänen elämänsä ajan.
On aika supistaa sotajoukkoja.
Miehiä tarvitaan temppelin tekoon.
Ovat olleet joutilaina viikon, ja taistelut ovat jo ohi.
Paras olla asiasta varma.
Mitä? -Paras varmistua asiasta.
Luuletko todellakin, että se nainen palaa takaisin?
Ei.
Hän on tehnyt itsestään naurettavan kansansa silmissä.
Katso mitä sanon: he eivät palaa.
Kuulitko jotakin?
En mitään.
Tämä hirveä maa käy hermoille. Täällä on kylmää vuoden ympäri.
Antakaa minun tuoda hieman lämpöä.
Catus! Icenit ovat täällä! Tarttukaa aseisiin!
Roomalaiset eivät siedä tällaista häpeää edes näin kaukana.
Lähettävät vahvimmat ja parhaimmat miehet peräämme.
Siihen menee aikaa, mutta he kyllä tulevat.
Ja me nujerramme heidät niin kuin eilenkin.
Ovat liian vahvoja meille.
Tämä on kotimme. Kaikki mitä olemme, on täällä.
Paras puhua muiden kanssa.
Meillä on nyt suurempi vihollinen.
Suuri kuningatar Boudica kieltäytyy avustamme -
ja pyytää sitä, kun hän on saanut roomalaisten vihan ylleen.
Miksi auttaisimme? Ei tämä ole meidän kiistamme.
Meidän kansamme ovat -
tuhlanneet liikaa aikaa keskinäisiin taisteluihin.
Meillä on nyt oikea vihollinen, joka imee vertamme.
He ryöstävät parhaat miehemme orjiksi.
Miten aiotte taistella, kun he käyvät kimppuumme?
Miksi odottaa? Voimme yllättää Catuksen Camulodunumissa.
Camulodunum ei ole sotaleiri. Se on kaupunki teineen ja taloineen.
Ja siellä on tekojumala Claudiukselle omistettu temppeli -
rakennettu orjavoimin pyhälle maallemme.
Valloitamme Camulodunumin, tapamme roomalaiset ja vapautamme orjat.
Ja jatkamme matkaa Lontooseen.
Saamme hyvät saaliit.
Lähdettekö mukaan?
Brannovicit lähtevät. -Ja Segusianit lähtevät.
Joka kerta kun suljen silmäni, näen edessäni Catuksen.
Hänen sotilaansa tekivät minulle sen mitä halusi itse tehdä.
Kun vangitsette hänet -
sytyttäkää minut tuleen -
ja antakaa hänen syleillä minua ja palaa kuoliaaksi siten.
Voi, rakkaani.
Et sinä kuole.
Elät pitkään ja onnellisena.
Tuska ja suru kyllä häviävät.
Surmaa roomalaiset ja elä itse. Näytä, ettei sinua voi satuttaa.
Minua on jo satutettu.
Magior?
Elät pitkän elämän, Isolda.
Saat omia lapsia -
jotka tuovat sinulle paljon iloa.
Näin on ennustettu.
Entä minä?
Saanko minäkin lapsia ja pitkän elämän?
Se tieto on piilossa.
Tule tänne.
Magior ei voi tietää kaikkea. Kukaan ei voi tietää.
Meidän pitää elää täysin siemauksin elämämme jokaisen hetken.
Nyt mene etsimään Connach.
Ja valmistaudu taisteluun.
Roomalaiset, olette tuhon omia!
Olette herättäneet jumaltemme ja esi-isiemme raivon -
eivätkä he suo teille armoa.
Murskaamme luumme maahan, jonka olette häpäisseet.
Viillämme auki suonenne ja seuraamme verenne valuvan -
maaperällemme!
Syömme teidät elävältä -
ja vahvat vihreät versomme nousevat maasta, jolla seisoitte.
Näette miten jumalanne vapisevat ja murtuvat Boudican vihan edessä!
Naurettavaa.
Pysykää paikoillanne!
Pitäkää pintanne.
Älkää luovuttako.
Taas nuo kirotut lapset!
Olkaa kilttejä.
Älkää!
Boudica?
Kaikkiko?
Kaikki.
Suetonius on täällä, herra.
Vihdoinkin.
Herrani ja keisarini.
Mitä taivaan tähden Britanniassa tapahtuu?
Boudica on vallannut Camulodunumin, teurastanut kaikki asukkaat -
ja vapauttanut orjat, jotka nyt taistelevat hänen rinnallaan.
Hän on myös koonnut kaikki paikalliset kansat alaisuuteensa -
joten hajota ja hallitse -sääntö ei toimi. Aikamoinen nainen.
Ymmärrän. Ja missä sinä olit, kun kaikki tämä tapahtui?
Käskystänne Angleseyssa nöyryyttämässä druideja.
Onnistuitko tehtävässäsi? -Kyllä, mutta en vaikeuksitta.
Et vaikeuksitta?
Nehän ovat vain hulluja pappeja.
Hulluus juuri onkin ongelma. Eivät tajunneet olevansa lyötyjä.
Aivan kuin olisimme joutuneet surmaamaan heidät kahdesti.
Mitä nyt?
Onko sinulla ehdotuksia?
Vedämme joukkomme Britanniasta ja jätämme maan Boudicalle.
Sehän on vain pieni saari, jossa on aina kylmää ja kosteaa.
Kansa on sotaisaa ja Boudican alaisuudessa vielä pahempaa.
Menestyisimme paljon paremmin Afrikassa samalla sotilasmäärällä.
Se on harkittu näkemykseni.
Harkittu näkemyksesi?
Haluatko tietää, mitä ajattelen harkitusta näkemyksestäsi?
Olen sitä mieltä, että se on täyttä sontaa.
Sellaista hölynpölyä saa kuunnella, kun kehottaa sotilaansa -
ajattelemaan!
Jos jätämme Britannian brittiläisten käsiin -
viestitämme maailmalle, että Rooma on pulassa.
Pian karvaiset roistot pohjoisessa kokeilevat onneaan.
Ennen kuin huomaammekaan olen...
Olen vain...
Kuuntele. Saat matkata sinne ja tehdä lopun siitä kapinoinnista.
Tuo se punapäinen narttu tänne -
niin hän näyttäytyä Rooman kaduilla, kuolleena tai elävänä.
Onko selvää? -Varsin selvää, herra.
Pystytkö siihen? -Ehkä meidän on annettava Lontoo hänelle.
Loistavaa. Se varmasti pelästyttää naisen.
Se saa hänet yliluottavaiseksi.
Meillä ei ole mahdollisuuksia lyödä häntä katutaistelussa.
Haluamme jalkaväkitaistelun aukealla tasangolla.
Tarvitsen parhaat legioonanne. Tulee paljon uhreja.
Luvattoman paljon uhreja.
Rooman armeija ei ole ennallaan ja olemme jo nyt ahtaalla.
Mutta jos taistelu on mielestänne sen arvoista, voin luvata voiton.
Kiitos. Juuri tuon halusin kuulla.
Lähde matkaan ja revi se narttu riekaleiksi.
Kaikki miehet kuolevat, Isolda.
Ja kaikki naiset kuolevat.
Elämämme on hetkessä ohi.
Kuin lintu joka lentää pimeydestä valkeaan saliin -
joka on täynnä valoa ja iloa.
Sitten se lentää taas ikuiseen pimeyteen.
Mutta siinä lyhyessä ajassa voimme tehdä suuria asioita.
Voimme varmistaa, että meidät muistetaan ikuisesti.
Ja jumalten nimeen niin teemme!
Hän on poissa.
Suetonius on lähtenyt Lontoosta.
Kaupunki on käsissämme.
Minne hän on lähtenyt? -Pohjoiseen.
Tässä on jotakin takana.
Hän tapaa muut legioonat ja kokoaa armeijansa.
Meidän on seurattava häntä.
Rauhoitu, Boudica. Lontoo on valloitettavissamme.
Siellä on ruokaa, naisia ja kultaa.
Mieheni ovat tulleet kaukaa tätä varten. Valloitamme Lontoon.
Taistelette alaisuudessani. Hyväksykää päätökseni.
Alan hieman väsyä päätöksiisi ja johtajuuteesi.
Brannovicit valloittavat Lontoon.
Voitte lähteä mukaamme tai jatkaa omillanne.
Typerys! Etkö ymmärrä mitään?
Irti! Tiedät että olen oikeassa! Suetonius vahvistuu päivä päivältä.
Sanokaa se heille. -He eivät liiku mihinkään.
He haluavat maistaa voiton makua ja me tarvitsemme ruokaa.
Jos asetut heitä vastaan -
menetät heidät.
Valloitamme Lontoon ja poltamme sen maan tasalle.
Sitten poltamme Suetoniuksen!
Näin tapahtuu -
kun pojat lakkaavat kuuntelemasta äitiään.
Koko imperiumi on raunioina.
Se nainen on saattanut sinut naurunalaiseksi.
Ensin hän valloitti Camulodunumin ja sitten Lontoon.
Nyt hän valtaa Verulamiumin.
Mihin tämä kaikki johtaa? Jopa Suetonius on paennut.
Jatka, äiti.
Ja sinä vain makaat vuoteessa sen narttuvaimosi vierellä.
Vieläkö, äiti?
Eikö? Luojan kiitos.
Vihdoinkin rauhassa.
Pysäytämme hänet täällä.
Täällä Rooman valtakunta joko pysyy pystyssä tai kaatuu.
Mikä primitiivinen tapa selvittää kiistoja.
Olisi ehkä paras vain heittää arpaa.
Silloin joutuisimme etsimään töitä.
Sittenhän asiat olisivat hyvin. Voisin ajatella rakentavani muurin.
Katsokaa heitä. He taistelevat pelastaakseen kansansa.
Pitääkseen maansa ja oikeutensa harjoittaa uskontoaan.
Ja me taistelemme, koska olemme täällä.
Koska teemme työtämme.
Ammattiylpeydellä.
Eikö se ole tarpeeksi?
Käyn nyt levolle.
Hyvää yötä. Huomenna voitamme loistokkaasti keisarimme nimissä.
Aivan niin.
Soturinne mieli on korkealla.
Ovat odottaneet pitkään tätä suurta taistelua.
Mitä teemme, kun se on taisteltu?
Haluaisin voida elää rauhassa.
Emme sotisi naapureitamme vastaan? Meistä tulisi lihavia ja joutilaita.
Onhan niitä pahempiakin asioita.
Katselen tyttäriäni.
Siora ajattelee vain tappamista.
Isolda taas...
Hänen sydämensä on särkynyt ja hän syyttää minua siitä.
Minulla on niin paha mieli, kun katson häntä.
Tule tänne.
Olet tehnyt hienoja asioita. Heidän pitäisi olla sinusta ylpeitä.
Elät sitä elämää, joka on sinulle tarkoitettu.
Kun olemme kukistaneet ne -
jäätkö vielä luokseni?
Eläisin kuin viljelijä, kaalimaalla vanhoja päiviä muistellen, niinkö?
Ja olisit rakastajani.
Ilman sotia?
Ehkä.
Sellainen ei sovi minulle.
Arvelinkin sinun sanovan niin.
Mitä sitten tekisit?
Menisin tappamaan roomalaisia, kunnes joku heistä tappaa minut.
Se on hyvää elämää ja hyvä olisi kuolemakin.
Tule mukaani.
Tämä voi olla viimeinen yömme yhdessä.
Aivan kuten jokainen ilta.
Tehdään siitä ikimuistoinen.
Urheat soturini!
Tänään kohtaamme mahtavan Rooman armeijan.
He ovat vahvoja.
Mutta me olemme vahvempia.
Heidän aseensa ja vaurautensa eivät suojele heitä.
He eivät vedä vertoja kiivaille sieluillemme -
rohkeudellemme ja intohimollemme.
Eivät koskaan.
Saatatte kuolla tänään ja minäkin voin kuolla.
Mutta sitten kuolemme iloisina.
Ja jos roomalaisen miekan kärki osuu teihin, naurakaa vain.
Hän ei voi ikinä tappaa teitä.
Jos vuodatatte pisaran verta tälle maalle, elätte ikuisesti.
Täällä esi-isienne kanssa menneisyyttä tavoitellen -
ja lastenne kanssa tulevaisuuteen kurkottaen.
Olemme osa toisiamme.
Aina, ikuisesti.
Emme saa hävitä!
Saamme voittomme!
Olette maailman parhaita sotilaita.
Olette saaneet parhaan koulutuksen, teillä on parhaat varustukset -
ja parhaat aseet.
Häviö ei ole mahdollinen. Voin luvata sen.
Työ tänään on kovaa, koska he taistelevat henkensä edestä.
Mutta kuolema koskee heitä, ei meitä.
Rohkeutta ja urheutta!
Älä ole huolissasi, äiti.
Olen valmis.
Muista, mitä Magior sanoi.
Elät pitkään ja saat paljon lapsia. Sinusta tulee kuningatar.
Olen onnellinen täällä olosta. Katso miten taistelen.
Kuolen soturina ja tapaan jälleen rakkaani.
Kuolema viholliselle!
Nyt!
Ja nyt.
Isolda!
Boudica! Meidän pitää ryhmittäytyä!
Hevoseni.
Boudica.
Olen Gaius Suetonius Paulinius, johdan Rooman armeijaa.
Taistelitte urheasti, mutta ette voi voittaa.
Antautukaa nyt, niin vältytte lisätappioilta.
Teidän maanne tietenkin takavarikoidaan.
Haluaisin taata teidän ja soturienne turvallisuuden -
mutta valitettavasti tämä riippuu keisarin päähänpistoista.
Keisarin tahdosta.
Luuletteko tosiaan, että hyväksyisin nuo ehdot?
En, mutta tarjosin mahdollisuutta.
Ja halusin tervehtiä teitä suurena vastustajana.
Jos olisin saanut päättää, emme olisi tulleet tänne.
Salve!
Nouse ylös.
Tule.
Jumalilla on varallesi suunnitelma.
Tästä alkoi hänen tarinansa.
Isolda.
Minun tyttäreni.
Eikä kukaan koskaan kuule sitä -
sillä emme kirjoita tarinoitamme muistiin.
Me elämme ne.